To millioner muslimer samles i Saudi-Arabia til Hajj.
Jeg har noe arbeid å gjøre.
Noen i CIA arrangerte angrepet på ComQuest Field.
- Det er galskap. - Du må vekk herfra.
- Caleb kan avsløre dette. - Han er tillitsfull.
Derfor har han meg. Jeg melder den stjålet om ett døgn.
- Truet Sam Elden? Hva sier du? - Jeg ville såre Mae Barber.
- Hennes mann drepte min. - Nei, det gjorde han ikke.
- Hva faen skjedde den dagen? - De ble drept av den samme kvinnen.
- Joubert er en leiemorder. - Derfor har jeg så mange våpen.
- Jeg må snakke med Janice. - Hun treffer ikke Caleb lenger.
Jeg vil ikke slåss.
Jeg leste mappen. Du utelot nok noe.
Hva gjorde de mot deg?
Hva er det? Du virker anspent.
IRAK 2012
De kommer for å hente meg igjen.
- Det er høsttakkefest. - De vil feire.
Disse uhyrene er nok helt isolerte, -
- men de følger med på høytidene.
Spesielt de amerikanske.
- Ikke tenk på det. - Tenking spiller ingen rolle.
- De kommer uansett. - Da gjør de det.
- Sår gror. - De utvendige.
Derfor må man beskytte sinnet.
Hvor går du når du blir banket opp? Selv går jeg på stranda.
- Malibu. - Du er morbid.
Etter høsttakkefesten kommer jula. Ibrahim sa at vi slipper fri da.
Ibrahim vet du lengter etter frihet. Derfor sier han det.
De torturerer ikke bare kroppen din.
Finnen skulle bli sluppet fri, og han slapp fri.
Kanskje de kappet hodet av ham. Vi kommer aldri ut av dette rommet.
Vi har kanskje spist finnen til middag.
- Finne til middag. - Vi vil slippe fri.
- Finndag. - Ja.
Du har spist dårlig. Du ser så finn ut.
Jeg så framtiden i en drøm. Du var med en kvinne kledd i svart.
- Hva gjør du? - Jeg vil ikke høre om drømmene.
Hvis det ikke er noen puling i dem.
Nei! Nei! Nei!
Nei!
Syns dere at jeg er et uhyre?
Dere ser på folk som meg og sier: "Jeg kan ikke bli sånn."
Dere tror jeg kommer fra et hull i jorden. Jeg var lærer.
Jeg underviste småbarn. De fleste er døde.
Nå er dere elevene mine. Jeg skal presentere dere for noen.
Dere selv.
En person som har vært inni dere hele tiden og ventet.
Hva om jeg sa: "Én av dere kan gå levende herfra."
Én... eller ingen.
- Fred være med deg, bror Ibrahim. - Og deg.
- Jeg vil se på utsikten fra rommet. - Kom inn.
Hvorfor er gardinene trukket for? Se på den vakre utsikten.
Oi! Har du noen gang sett noe lignende?
To millioner mennesker fra hele verden. Alle er muslimer.
Snart drar vi hjem igjen. Men i to dager til er vi samlet her.
Så fantastisk at Gud har befalt deg, Ibrahim, -
- å dra tilbake dit han ga Ibrahim, fred være med ham, -
- ordre om å bygge et imperium.
Jeg er sulten. Vi kan gå og spise sammen.
Jeg er også sulten. Vi går og spiser.
LIVET ER DYRKINGEN, OG DØDEN ER AVLINGEN. WALT WHITMAN
DØDEN ER AVLINGEN
Jeg tenkte meg det.
Hent ham.
Jeg beklager, men jeg visste ikke hvem jeg ellers kunne ringe.
Jude! Jeg er snart tilbake!
Hallo? Iris?
Hallo!
Iris!
Iris?
Hallo?
Iris?
Iris.
Hun er hjemme igjen.
- Hvordan takler jeg det? - Jeg takler det selv.
Ja, sir. Forstått.
Jeg må gå et ærend. Det skal bli regn.
- Hvor er han? - Han har gått. Jeg vet ikke hvor.
Hva skjedde med kaffebordet?
Jøss.
Er alt i orden? Hva er det?
- Hva faen gjør du her? - Det vet du jævlig godt.
- Jeg må snakke med Caleb. - Hvor var du i går?
- Hva? - Ikke se på ham.
Svar på spørsmålet. Hvor var du i går?
- Hør her. Jeg... - Så det er sant?
Du lever et jævla hemmelig liv. Hemmelig for meg.
Jeg ville fortelle det.
Jeg sa til konas eks at han ikke visste en dritt om henne. Men nå...
- Dette er viktigere. - Dra til helvete!
Caleb ville at vi skulle løse dette sammen.
- Du stoppet ham... - Han vet ikke alltid hva som er best.
Litt som deg.
Caleb? Greit. Vi skrøt en gang av hvor åpne vi var.
- Millioner kan dø. - At vi visste alt.
Jeg trodde ikke at det ville foregå så lenge.
- Faen. - Ring ham, Janice. Vær så snill.
Dette er viktigere enn det som hendte mellom oss for seks jævla år siden.
Hva da? Er dette déjà-vu? Du vet ikke hva som skje engang!
Hva skal Caleb si? At det er noen der ute, kanskje fra CIA, -
- som planlegger et slags angrep i Midtøsten?
Det er stort, men vi vet ikke noe.
Bedre enn ikke å handle. Det er snakk om dødstall...
- ...som er å vente i en istid! - Du er i CIA.
- Så jeg tror ikke på deg! - Og derfor skal de dø?
- Hvem da? - Du er ei smålig, jævla megge!
- Selvrettferdige svin. - Det er Hajj. Ikke kall kona megge.
Hajj pågår nå.
Det traff meg da vi nådde Jamaarat-broa.
Det var veldig sterkt. Og jeg husket at jeg hadde gått forbi doen.
Jeg prøvde å svømme mot strømmen.
Jeg prøvde å få alle til å svømme mot den.
Men det var umulig. Så begynte jeg å le.
Jeg skulle steine djevelen, men ba om at jeg ikke måtte drite i buksa.
- Hva skjedde? - Ingenting. En liten fis.
- Nei, det var en med innhold. - Hva? Meg? En med innhold?
Fis med innhold ved Jamaarat-broa kan være haram.
Jeg skal få en fatwa fra imamen.
Kjenner ikke vi hverandre?
Jeg tror ikke det. Beklager. Jeg husker deg ikke.
- Jeg er sikker. - Tilgi meg.
- Hvor kjenner vi hverandre fra? - Jeg vet ikke, men jeg kjenner deg.
- Jeg heter Ibrahim Samarra. - Ibrahim Salah.
Hyggelig å treffe deg. Jeg beklager, Ibrahim.
Du har nok blandet meg sammen med en annen.
- Ja, det må vel være sånn. - Vi ses.
Vi ses.
Han var en alvorlig fyr.
Hei.
Jeg kommer fra jobben. Jeg ville bare si hei.
Alt er i orden, mamma. Vi har ikke snakket på lenge.
I helga? Ja, det høres bra ut.
Jeg lover det. Alt er i orden.
Vi ses på lørdag. Glad i deg.
Slipp avtrekkeren langsomt.
Gi meg våpenet. Ikke si noe. Vi skal spasere en tur.
- Hva tenkte du på? - Joubert er skitten.
Du borgervern kom i tillegg til idiotien -
- du har gjort denne uka, som å tyste på spesialgruppen?
- Jeg vet ikke hva... - Ikke prøv å nekte det.
Du jobber for Bob eller fikk en sak med din døde kjæreste helt tilfeldig.
- Jeg burde få advokatbistand. - Vi er nok kommet forbi det.
Det at du jobber for Bob gjør deg til en av få jeg kan stole på nå.
Jeg fikk saken fordi noen visste at jeg bærer nag til Bob Partridge.
Men den jævelen får ikke gleden av å se meg rote til en sak for det.
Derfor må jeg nå, mer enn noen gang, finne sannheten.
Skulle du virkelig drepe henne?
Jeg vet ikke.
Jeg forstår at dette er personlig for deg.
Vi er hinsides advokater, men vi er ikke hevet over loven.
Ikke ennå, iallfall. Forstått?
Hvis vi skal gjøre dette, så gjør vi det etter reglene.
Ja vel. Greit.
Sammy. Jeg vil ikke kvele deg.
Jeg vet du gjennomgår noe nå. Det gjør alle.
Du trenger ikke komme hjem, men du må ringe meg.
Jeg er glad i deg.
Hva gjør du her?
Du har jo sett den, så det er ingen vits i å gå rundt grøten.
- Sett hva da? - Det er heller ingen vits i å lyve.
Sam var min venn og forbundsfelle.
Og som jeg sa, så tar vi oss av våre egne.
Sam døde da han prøvde å redde livet til bestevennen sin, -
- men han svek aldri saken vår. Derfor er jeg her.
For å redde familien hans.
Men da må jeg ha hjelp av deg, Mae.
Jeg vet at du har sett den. Nå skal den være usett.
Hent den til meg, og legg den i hånden min, så er det overstått.
Du anklaget meg en gang for å true familien din.
Akkurat da var det det siste jeg tenkte på.
Jeg sendte Manfredi til Sharla. Hvor er du?
Det er Hajj. Angrepet skjer under Hajj.
- Jeg har funnet ut av det. - Og...?
- Jeg fikser det, Joe. - Hvordan?
Som jeg fikser alle situasjoner som kan føre til tredje verdenskrig.
- Jævlig forsiktig. - Jeg fikser det også. Offentlig.
- Det må ikke feies under teppet. - Ikke gå til Caleb Wolfe.
Det gjør det bare verre. Hvor er du?
Ja. Vi kommer veldig snart.
Greit. Ja.
Ja, vi ses der.
- Han møter oss ved skjulestedet. - Har dere det?
Jeg dreit meg ut, og jeg vet at vi må snakke om det.
Men jeg må ta hånd om dette.
Jeg blir med. Det er ikke noe å snakke om.
Vi er gift, så vi skal gjøre alt sånt sammen.
Ja. Ja, greit.
Da går vi.
- Alt i orden? - Ja.
Denne filmen er utrolig voldsom.
Barn burde bli skjermet mot sånt.
Greit. Hyggelig å se deg, gutt.
- Er alt på det rene? - Veldig.
Melanie ble glad for å se deg forleden dag. Det muntret henne opp.
Jeg håper at du kommer og besøker oss igjen snart.
Kjære Herre, våk over min kjære Melanie -
- i hennes smerter og lidelser.
Tilgi meg det jeg gjorde mot Mae i dag.
Hun er et godt menneske. Jeg hadde en god hensikt.
Jeg visste aldri om denne fromheten var ekte.
Og nå snakker du med Gud som en gutt som skriver til nissen.
- Hei, Bob. - Ba du Gud om tilgivelse...
- ...da du drepte ungene mine? - Ja.
Jeg kan ikke huske at Gud gir syndsforlatelse for drap.
Ingen synder er for store for å tilgi, Bob.
Tilgir Han at jeg søler hjernen din på din kones seng?
Absolutt.
Du er iskald.
Fordi du tror du ser Guds plan.
Men det at du ser deg selv i sentrum...
- ...gjør deg virkelig farlig. - Nei, Bob.
Den farlige er den som ikke tror og ikke kan se hele bildet.
Hvor stort må bildet være for å slippe løs en pest?
Det var en oppfinnsom plan. For verden -
- virker det som et terrorangrep som slo tilbake.
Muslimene anklager hverandre for å ha sluppet løs helvete.
Hvordan kan en som tror på Gud, legge en så... gudløs plan?
- Det er Holocaust. - For dem nå, eller for oss senere.
- Du skal stoppe det. - Det kan jeg ikke.
Det hjelper ikke å drepe meg.
- Det fins ingen reserveplan. - Selvsagt ikke.
Hva skal vel en fanatiker med en reserveplan?
Du kan varsle om det, men det vil ikke utrette så mye.
Du ville bare bringe landet ditt i vanry.
Og starte tredje verdenskrig.
Vi har utkjempet krigen lenge nå.
Vi kan bare avslutte den... ved å avslutte den.
Ingen logikk kan rettferdiggjøre -
- et biologisk forkjøpsangrep på uskyldige sivile.
Men nå som det er på gang...
...og et forsøk på å stoppe det -
- kan gjøre slutt på landet vårt og alt vi har prøvd å beskytte...
...så har du tatt fra meg alle alternativene.
Kanskje to menn som oss kan se det samme, hele bildet likevel.
Jeg kan skyte deg i hodet fordi du drepte ungene mine.
Hva er det som hindrer deg?
Jeg trenger deg i live. For øyeblikket.
Hva er den til?
Joe Turner er på vei til Caleb Wolfe.
Han skal varsle. Det er den vi kan stoppe ham med.
- Men jeg har ett krav. - Hva da?
Nevøen min.
Det er gjort.
- Hei. - Så hva er greia?
- Jeg liker klubbhuset deres. - Hei, Caleb.
Dere har oppmerksomheten min.
Joubert er på farten.
Hva faen...? Du må kødde.
Punktert! Hvordan klarte hun det? Gærne megge!
Hovedveien er åtte minutter unna. Vi kan haike derfra.
De vil vente til den siste dagen av Hajj.
Folk blir syke når de kommer hjem, så de sprer det mer.
Du har ingen beviser. Ingen detaljer.
- Du har bare røyk. - Ja, men det er mye røyk.
- Hva skjer om jeg avslører planen? - Da avlyser de det.
Så jeg skal avsløre noe som ikke skjer?
Ikke si at du er urolig for troverdigheten.
- Millioner kommer til å dø. Flere. - Hva om de ikke avlyser det?
Hva om de gjennomfører det selv om alle vet det? Ingen bryr seg?
- Eller sannheten ikke betyr noe mer? - Men det gjør den.
Men hva om den ikke gjør det?
Faen. Da har ikke Caleb noen jobb, og han kan like godt prøve.
Det er det mest fornuftige du har sagt.
Jeg har en kilde på at et element i CIA -
- planlegger et biologisk angrep. En troverdig kilde sier -
- at noen i CIA vil bruke pest som våpen i Hajj.
- Millioner vil dø. - Noen minutter til.
Jeg har en pålitelig kilde som sier at noen i CIA planlegger...
- Ut! - Ikke skyt meg! Bilen er deres!
Greit.
Hun er 15 minutter foran oss.
- Hvorfor stolte du ikke på meg? - Når da?
- Da du forlot meg. - Nei, det var du som forlot meg.
Du blåste i om jeg dro, bare jeg ikke gjorde det onkelen min ba meg om.
- Jeg visste at du ville gjøre det. - Umulig. Jeg visste det ikke selv.
Du ville sagt: "Vil du høre noe sprøtt?"
"Onkel ville rekruttere meg til CIA på høsttakkefesten."
Og så ville vi nok ledd av det. Men du holdt det hemmelig.
- Jeg kan ikke være med en... - Som lever et dobbeltliv?
Vennen min.
Jeg skal trekke litt luft.
Greit.
Jeg er lei for det.
Jeg burde fortalt det.
- Hvorfor gjorde du det ikke? - Jeg vet ikke.
Kanskje av samme grunn som du ikke sa noe til Paul.
Nei. Ikke av samme grunn.
Faen! Derek! Derek!
Caleb!
Helvete!
Er du bevæpnet?
Hva? Nei.
- Nei! Faen! - Er du bevæpnet?
- Jeg har en pistol i ryggsekken! - Opp.
Ovenpå.
- Øynene forover. - Ja.
Herregud.
- Hvorfor drepte du meg ikke? - Kontrakten på deg er avlyst.
Hvorfor sikter du da på bakhodet mitt, for faen?
Fordi folk gjør alt man sier når man sikter på dem. Stopp.
- Du kjører. - Hvor skal vi?
Sett deg inn.
Hva om du vil drepe meg et annet sted?
Det kan du ikke vite.
Én eller ingen.
Vent. Ikke gjør det. Jeg vil ikke slåss mot deg.
Han går kanskje fri. Løsepengene dine kan aldri betales.
Kanskje han får treffe familien sin igjen en dag.
Men en amerikansk soldat slipper aldri ut.
Svaret er åpenbart: La vennen din drepe deg.
Ikke hør på ham. Alt er i orden.
Greit?
Slutt. Slutt.
Han er en tysk fotograf. Du er en amerikansk soldat.
USA. USA.
Slutt.
Slutt! Slutt!
Slutt!
USA.
Man må ta liv for å overleve.
Jeg kom ikke for å ta deg. Det var ikke planlagt.
Jeg klandrer deg ikke engang. Du er bare -
- en liten lenke i en kjede av vold som har århundregamle røtter.
Men den kjeden...
...tar slutt med meg. I morgen.
- Hvor er bilen? - Den skal være her inne.
- Her inne? - Ja.
- Hvem faen er det? - Forsiktig.
Hva skjedde med kontrakten min, Gabrielle?
Sa Sharla Shepard navnet mitt? Da lå du i bagasjerommet i dag.
Hun er nok død nå. Det var ikke meg.
Jeg ville jo ha jobben, men du må takke Marty Frost.
- Hvem er Marty Frost? - Hun er den de har på innsiden.
- Hvorfor lever jeg? - Jeg får ikke sånne detaljer.
Ta neste avkjørsel.
Så det er altså så enkelt?
Du trenger ikke vite hvorfor du skal drepe noen eller la være?
Ingenting.
Jeg bryr meg ikke om hvorfor.
Jeg tenker på når, iblant hvor og alltid hvor mye.
- Vet du engang hva som foregår? - At de skal angripe Hajj?
Når da?
Et vennlig råd?
De ønsker ikke livet av deg nå, men du vil bli en belastning med tiden.
Det vil skje sånn: Det kommer til å gå tid.
Måneder, kanskje år. Du kommer ikke til å slutte å tenke på det, -
- men du blir vant til å leve med det. Paranoiaen.
Du ser deg ikke like ofte over skulderen som før.
Du vil kanskje ikke være redd for fremmede lenger.
Men en dag er du ute og går. Kanskje vårens første solskinnsdag.
En bil bremser ned, ei dør åpner seg...
- ...og en du stoler, på kommer ut... - Det er umulig.
Alle jeg stoler på, er døde.
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com